Опущення та випадання жіночих статевих органів
Опущення та випадання статевих органів у жінок – це стійке відхилення, під час якого вагінальні стінки, матка і сечовий міхур опускаються нижче за нормальний анатомо-фізіологічний рівень і виходять за межі тазової порожнини назовні.
Делікатна і вкрай дискомфортна проблема опущення та випадання органів малого таза спіткає часом не тільки зрілих, але і молодих жінок. Випалі стінки піхви зовні нагадують грижовий мішок. В цей мішок потрапляють інші внутрішні органи: матка, сечовий міхур, ділянки прямої та тонкої кишки. Пролапс матки та сусідніх органів спричиняє почуття сорому і завдає безліч побутових незручностей. Випадання відбувається після найменшого напруження (чхання, кашель). А щоб сходити до туалету, жінці щоразу доводиться самостійно вправляти випадання рукою.
Пацієнток із випаданням стінки матки цікавить, коли потрібна операція і чи можна обійтися без хірургічного втручання. Лікарі центру VIVA вважають за свій обов’язок нагадати прекрасним дамам, що опущення і пролапс матки – досить серйозне ускладнення пологів або важкої праці, що вимагає якісного оперативного лікування.
Причини випадання жіночих органів
- розслаблення м’язово-зв’язкового апарату тазового дна та черевної стінки;
- підняття важких предметів і непосильна фізична праця, що призводить до підвищення внутрішньочеревного тиску;
- вроджена дисплазія (неправильне формування) сполучнотканинних структур, що проявляється ослабленням та погіршенням функціональності колагенових і еластичних волокон;
- важкі пологи (пологові травми, розриви промежини);
- часті вагітності;
- народження великих за розміром дітей (з масою тіла 4-5 кг);
- менопаузальний період (гормональний дисбаланс із дефіцитом естрогенів);
- малорухливий спосіб життя;
- ожиріння.
![](/upload-files/hc_ginekologiya1.jpg)
![](/upload-files/hc_ginekologiya2.jpg)
![](/upload-files/hc_ginekologiya3.jpg)
Симптоми випадання матки та піхви
- зяюча статева щілина;
- тягнучі больові відчуття внизу живота;
- відчуття тяжкості в промежині та нижній частині живота;
- іррадіація болів і тяжкості у крижову кістку і поперек;
- больові відчуття під час інтимної близькості;
- поява болів і кров’яних виділень на тлі порушення менструального циклу;
- тенезми (больові позиви) до сечовипускання та дефекації.
У подальшому за відсутності лікування розвиваються такі наслідки випадання матки та піхви:
- нетримання або затримка сечі, що збільшують ризик розвитку запальних процесів у нирках;
- нетримання або затримка калу та газів (у результаті дисфункції анального сфінктера);
- розвиток варикозного розширення вен у порожнині малого таза.
Діагностика опущення та випадання статевих органів
![](/upload-files/hc_ginekologiya7.jpg)
Діагноз опущення та випадання піхви та матки встановлюється під час гінекологічного огляду. Лікар визначає обсяг пролапсу, а також наявність супутніх ускладнень, що допомагає йому визначитися з вибором тактики лікування.
У пацієнток зрілого та похилого віку будь-яке напруження часто супроводжується мимовільним сечовиділенням: прихованою формою стресового нетримання сечі, яке виникає тільки в умовах підвищення внутрішньочеревного тиску. Це ускладнення теж необхідно лікувати водночас із основною патологією.
Лікування випадання матки та піхви
Хірургічне лікування випадання матки орієнтоване на радикальне вирішення проблеми і довгостроковий результат. Сучасна хірургія віддає перевагу встановленню сітчастого трансплантата як найефективнішій методиці. Трансплантація сітки з безпечного для здоров’я поліпропілену має важливі переваги:
- якісна каркасна функція сітки приймає на себе обов’язки м’язово-зв’язкового апарату та підтримує внутрішні органи;
- зміцнення стінок піхви;
- відновлення правильного анатомічного положення випалих органів;
- дія пролонгована в часі, фіксація органів здійснюється довічно;
- відсутність рецидивів (за умови виконання лікарських рекомендацій щодо способу життя та праці).
Хірургічна операція у разі випадання матки виконується лапароскопічним способом. Операційний доступ здійснюється через проколи в передній черевній стінці, через які лікар вводить інструментарій та трансплантує сітку.
Супутнє нетримання сечі усувається на другому етапі в ході однієї операції. Уретра (сечовипускний канал) фіксується у правильному положенні петлеподібною сіткою, яка запобігає мимовільному підтіканню сечі під час напруження або фізичної роботи.